"Den unge piken satt helt stille i skriftestolen -
- og hørte sin fars støvler skrape som kritt -
- på kirkens eldgamle trappetrinn -
- for så å bli svakere og så forsvinne helt. "
"Hun kunne føle presten bak gitteret. "
På akkurat den fredags ettermiddagen i februar -
- leste jeg en fortelling i mitt kurs for kommende forfattere -
- av en viss James Leer, litteraturstudent -
- og ensom beboer i sitt eget triste fengsel.
"Hun bet seg i leppen, lukket øynene -
- stum. "
Fortellingene til James var omtrent like solrike som gemyttet hans.
Jeg ble distrahert.
Kanskje skyldtes det at min kone hadde gått fra meg den morgenen.
Så. Er det noen?
Kanskje ikke. Koner hadde gått fra meg før.
Carrie.
Som vanlig kom James ' klassekamerater -
- som var seg bevisst en forfatters iboende sårbarhet -
- med sine følsomme, forsiktige meninger.
Jeg mener, Herregud, hva er det med dere katolikker?
Greit! Greit!
La oss prøve å være konstruktive, hva?
- Howard, hva med deg? - Jeg hatet den.
Fortellingene hans får meg til å ville begå selvmord.
Det var ikke akkurat det jeg mente med å være konstruktiv, Howard.
Ja, Hannah?
Jeg tror at vi kanskje går glipp av poenget.
Hannah Green.
En talentfull forfatter som leide et rom hos meg.
Jeg kjente henne som innsiktsfull og vennlig -
- og alltid kledd i røde cowboystøvler.
Jeg hadde faktisk aldri sett henne uten dem.
Han respekterer oss nok til å glemme oss og det skal det mot til.
Godt formulert, Hannah.
Og et bra poeng å avslutte med, tror jeg.
Glem ikke Ordfesten denne helgen.
De av dere som kjører VlP-er til cocktailselskapet i kveld -
- må levere dem i rektors hus ikke senere enn halv seks.
Takk for det der. Går det bra med ham?
Jeg tror det. Hva med deg?
Meg? Javisst. Hvordan det?
Jeg sjekker bare.
Slå av lyset, vær så snill.
Det føltes godt å sitte i bilen. Alene.
Hvor jeg kunne klarne hodet mitt.
I kveld var det åpning av Ordfesten -
- som var universitetets årlige tredagers skravlebegivenhet -
- for forfattere og håpefulle.
Redaktøren min, Terry Crabtree, fløy inn for anledningen.
Han alene hadde støttet min siste roman, Pyromanens Datter.
Suksessen den hadde hos kritikerne hadde satt oss begge på kartet.
Men det var sju år siden -
- og jeg var ennå ikke ferdig med oppfølgeren.
Jeg visste at Terry ga blanke blaffen i Ordfesten.
Han kom til byen for å ta en titt på min sterkt forsinkede bok.
Jeg måtte holde ham på avstand.
- Tripp! - Crabtree. Står til, min venn?
- Godt å se deg. - La meg hjelpe deg med denne.
Si hei til min nye venn, Miss Antonia.
Sloviak.
Hyggelig å treffe deg. Denne veien.
Jeg tok meg den frihet å invitere Antonia til kveldens festligheter.
Jo flere jo lystigere.
Terry fortalte meg om deg på flyet.
Det var så interessant.
Jeg forklarte henne bare hvordan en bok blir utgitt -
- hva du gjør som forfatter og hva jeg gjør som redaktør.
Jeg svetter blod i fem år og han retter på stavingen min.
Det var akkurat det han sa.
Vi kjenner hverandre ganske godt. Og det er jo faktisk sju år nå.
Vet du hvor mange ganger jeg har satt meg på et fly og bedt -
- om at en pike som henne skulle sette seg ved siden av meg?
- Hun er transvestitt. - Du er stein.
- Hun er allikevel transvestitt. - Så, hvordan går det med boken?
Fint. Den er ferdig.
I hovedsak. Jeg må bare fikse noen smådetaljer.
Flott! Jeg håpet at jeg kunne få titte på den i helgen.
Det blir vanskelig. Jeg er akkurat nå på et kritisk punkt.
Jeg trodde det bare var smådetaljer.
Ja, men jeg må jobbe litt med dem.
Jeg skal ikke presse deg. Jeg kom akkurat av flyet.
Jeg er også under press.
Skjønner du hva jeg mener?
Hva i helsike tror du at det kan være?
Det må være en tuba.
Du har vel ikke kjøpt denne bilen, hva?
Nei, jeg fikk den av Jerry Nathan. Han skyldte meg noen penger.
Han skylder Gud penger. lnklusive min kommisjon på den råtne romanen hans.
Parfymen din, det er vel ikke tilfeldigvis Cristalle?
Jo, hvordan visste du det?
Heldig gjetning.
Ordfestens åpningsparty -
- ble alltid holdt hjemme hos Sara og Walter Gaskell.
Hun var rektor, som betydde at hun ledet universitetet.
Hennes mann, Dr. Gaskell, var sjef for engelskinstituttet -
- som betydde at han ledet meg.
Er ikke det et fint drivhus?
Det er Mrs. Gaskells. Det er hobbyen hennes.
Jeg trodde at du var Mrs. Gaskells hobby.
Vil du gi deg, Crabs? Jeg mistet en kone i dag.
Du finner en ny. Hun blir ung og vakker. Det er de alltid.
Hei, alle sammen. Godt å se deg igjen, Terry.
Rektor, du ser henrivende ut.
Unnskyld! Unnskyld!
Det er de hersens skoene. Jeg skjønner ikke at noen kan gå i dem.
Øvelse.
Jeg tror ikke at vi har truffet hverandre.
Antonia Sloviak.
Poe! Poe! Poe!
Poe, hold opp! Poe!
Det skulle vel ikke være Walters hund, hva?
- Hvem bjeffer han på nå? - Fremdeles på meg. Han er blind.
Poe, hold opp!
Ærlig talt.
- Jeg må snakke med deg, rektor. - Jeg må snakke med deg også.
Kanskje du kunne bære disse frakkene ovenpå, professor Tripp?
Med glede, rektor, hvis jeg visste hvor de skulle.
Jeg kunne vise deg det. Terry.
Ja, vi later som vi er hjemme. Vi kan la Poe vise oss rundt. Takk.
- Den er ny, hva? - Walter fikk den nettopp innrammet.
Du først.
- I morges... - Jeg er gravid.
Jeg er sikker.
Vel, det er...
Det er veldig overraskende.
Vet Walter at...
Jeg tror at Walter ville finne det mer enn overraskende.
Emily gikk fra meg i morges.
Hun har forlatt deg før.
Hun har forlatt rommet før, men hun har alltid kommet tilbake.
Så...
Vi får vel bare skille oss -
- gifte oss med hverandre og få denne ungen, ikke sant?
Enkelt.
Ja, riktig. Enkelt.
Er det Cristalle?
Å Herregud, jeg bruker samme parfyme som en transvestitt.
Hun er transvestitt, ikke sant?
Er hun det ikke nå, sørger Terry for at hun er det før kvelden er over.
Har han spurt deg om boken?
Ja.
Og?
Skal du fortelle ham det?
Nei. Kanskje. Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
lkke jeg heller.
...men DiMaggios rekord i kamper etter hverandre -
- er sannsynligvis den mest imponerende i alle idrettsgrener -
- og vil etter min mening aldri bli slått.
- Kom hit, rusken. - Tilstanden hans er så sørgelig.
Ja, men selv om han er blind, så finner han fram.
Jeg drikker ikke.
Vanligvis.
Men dette så ut til å bli en jævlig dag.
Og nå fant jeg meg selv i den umiddelbare nærhet av Saras mann -
- og hunden hans, Poe.
- Du har møtt min venninne. - Å ja, hun er sjarmerende.
Til tross for sin meget omtalte utdannelse ved Harvard -
- ante Dr. Walter Gaskell ingenting om sin kone og meg.
For å si det enkelt, så representerte DiMaggio -
- metaforisk uttrykt, ektemannen som slugger.
Poe hadde visst hva som foregikk fra dag en.
...alle kvinner ønsker på en måte å være Marilyn Monroe.
Jeg kunne ikke være mer enig med deg.
Javisst, jeg har hatt mange suksesser i årenes løp.
Q.
Q var rik. Q var berømt.
Han skrev ferdig en roman hver attende måned. Jeg hatet ham.
...mitt beste verk forsvant på mindre enn fem.
Så jeg er i konflikt med meg selv.
Spør om han er i konflikt med huset sitt i Hamptons.
- Grady. - Vel, professor.
Q, Hannah har allerede fått publisert to fortellinger i The Paris Review -
- så det er best at du børster støvet av det beste du har.
Du har ikke fortalt meg at du er forfatter.
Du har ikke spurt.
- Hva synes du om adapsjonen? - Den var mer litterær enn filmatisk.
Grady. Douglas Triddley, Amherst.
Jeg har hatt Pyromanens Datter som hovedstudium i tre år.
lkke rart at den fremdeles trykkes.
Det er lenge siden Pyromanens Datter.
Der er du.
Jeg kunne sverget på at jeg hadde en flaske 1975 Lafite Rotschild til Q.
Og siden han skal holde tale for 500 mennesker om mindre enn en time...
- Så vil du holde Q glad. - Hvis han er glad, er jeg glad.
James?
Den er ikke ekte. Det var min mors.
Hun vant den på et tivoli i Baltimore -
- da hun gikk på katolsk skole.
Vel, det er meget overbevisende.
Den skjøt kruttlapper.
Men kruttlapper lages ikke mer.
Så jeg har den bare som lykkebringer. Noen bærer harelabber.
Du bærer skytevåpen.
Nei, takk, jeg liker ikke å miste kontroll over følelsene mine.
Jeg skulle ikke vært her, om du lurer på det.
Men her om kvelden var jeg på kino sammen med Hannah -
- og hun spurte meg siden hun skulle hit, så...
Så kom jeg også.
Du og Hannah, er dere sammen?
- Nei, hvor fikk du den ideen fra? - Slapp av, James.
Jeg er ikke faren hennes. Jeg leier bare ut et rom til henne.
Hun liker gamle filmer, som meg. Det er det hele.
Hvilken film så dere?
Son of Fury med Tyrone Power og Frances Farmer.
Hun ble gal, Frances Farmer.
Det gjorde Gene Tierney også. Hun også er med i den.
- Høres ut som en bra en. - lkke verst.
Du er ikke som de andre foreleserne mine, professor Tripp.
Du er ikke som de andre studentene mine, James.
James, i ettermiddag, på kurset...
Jeg beklager. Jeg lot det gå litt for langt.
De hatet den mer enn noen av de andres.
Det spiller ingen rolle, det tok meg bare en time å skrive den.
Er det sant? Det er forbløffende.
Jeg har vondt for å få sove.
Når jeg ligger i sengen, pønsker jeg dem ut, fortellingene.
- Fryser du, James? - Litt.
Hvorfor går vi ikke inn?
- Det er kaldere der inne. - Du har vel rett i det.
Faktisk så fikk jeg se drivhuset.
Jeg tenkte at jeg skulle gå ut og se på det. Det ser ut som himmelen.
- Ser ut som himmelen? - Jeg så en film en gang.
En del av den foregikk i himmelen. Alle var kledd i hvitt.
De bodde i slike hus av krystall.
Jeg bør vel gå.
- Adjø, professor Tripp. - James, ikke gå. Nei.
Det er noe jeg vil at du skal se.
Jeg kommer for sent til bussen.
Det er det verdt. Stol på meg.
La meg hjelpe deg med den.
Takk, kjære.
Kom igjen.
Hei, dere to.
- James, kjører du med meg? - Nei, jeg skal hjem.
Nei, han blir med meg.
Ta med deg Crabtree og venninnen hans, hva?
- Greit. - Hvor er de?
Her er vi!
Vel, hei der.
James, dette er redaktøren min, Terry Crabtree.
- James vet om George Sanders. - George Sanders?
Crabtree sa at George Sanders begikk selvmord, men husket ikke hvordan.
Piller, 25. april 1972, på et hotellrom på Costa Brava.
Så innsiktsfullt av deg.
James er fantastisk. Han kan alt om selvmordene i filmverdenen.
- James, fortell ham. - Det er så mange.
Bare noen få. De viktige.
Pier Angeli, 1971 eller '72, også piller.
Donald "Red" Barry, skjøt seg selv i 1980.
Charles Boyer, 1978, også piller.
Charles Butterworth, 1946, tror jeg. I en bil.
Det skulle visstnok være en ulykke, men han var nokså ute av seg.
Dorothy Dandridge, piller, 1965.
Albert Dekker, 1968, han hengte seg.
Han skrev avskjedsbrevet med leppestift på magen sin.
William lnge, kullos, 1973.
Carole Landis, piller, jeg husker ikke når.
George Reeves, Supermann på TV, skjøt seg.
Jean Seeberg, piller naturligvis, 1979.
Everett Sloane, han var god, piller.
Margaret Sullivan, piller. Lupe Velez, massevis av piller.
Gig Young, han skjøt seg selv og sin kone i 1978. Det er nok av andre.
- Jeg har ikke hørt om halvparten. - Du tok dem i alfabetisk rekkefølge.
Det er vel sånn hjernen min funker.
Fascinerende. Hvorfor blir du ikke med oss ut etter forelesningen?
Tripp pleier å ta meg med til et sted oppe i åsen.
- Jeg vil bare hjem. - lkke vær tåpelig.
lngen på din alder vil gå hjem.
Dessuten er det en fra fakultetet tilstede. Ta det som en ekskursjon.
Er det virkelig den?
Det er virkelig den.
Den hun hadde på seg på bryllupsdagen.
De sier det.
Ta på den.
Virkelig?
Virkelig.
Hun var liten.
De fleste vet ikke det.
Skuldrene er så små.
Så perfekte.
Jeg vedder på at det er den eneste gangen hun brukte den.
Den dagen.
Hun må ha følt seg så lykkelig.
Den må ha kostet Dr. Gaskell flesk.
Jeg antar det.
Walter forteller aldri Sara sannheten om hva han betaler for disse tingene.
Du er virkelig en god venn av rektor, er du ikke?
Ganske god.
Jeg er venn av mannen hennes også.
Du er vel det når du kjenner kombinasjonen til dette skapet -
- og han ikke har noe imot at du er her i soverommet deres.
Riktig.
Kjør forsiktig. Hold deg nær meg om det skulle bli glatt.
Det er best at vi stikker.
James...
Er alt i orden med deg, James?
Jeg beklager, professor Tripp.
Kanskje det er -
- det å få se den jakken som tilhørte henne.
Den ser virkelig ensom ut -
- når den henger der i skapet.
Kanskje jeg er litt trist i kveld.
Jeg er også litt trist i kveld, James.
Mener du fordi din kone har gått fra deg og det der?
Hannah nevnte noe om det.
Vel, det er komplisert, James.
Jeg tror vi burde gå nå.
Rolig, rolig. Du er snill gutt, Poe. Poe er snill gutt.
Rolig, Poe. Rolig.
Herregud!
Pokker, James!
Du skjøt akkurat Dr. Gaskells hund!
Men jeg måtte jo, ikke sant?
Du kunne trukket ham av meg!
Nei, hunden var gal, professor Tripp! Han angrep deg!
Ro deg ned, James!
Få ikke hetta, hva?
Greit. Har du et speil?
Det er beste måten å finne ut om noen puster.
Hunden er død, James.
Tro meg, jeg kjenner igjen en død hund når jeg ser en.
Hva skal vi gjøre nå?
Først -
- så gir du meg den lille kruttlapp- pistolen din.
Kom igjen.
Professor Tripp, hva skal vi gjøre med -
- den?
Jeg vet ikke. Jeg prøver fremdeles å pønske ut -
- hvordan jeg skal fortelle rektor at jeg har myrdet hennes manns hund.
Tro meg, James, når familie- kjæledeggen er blitt drept -
- så vil ikke eieren høre at en av studentene er drapsmannen.
Vil hun høre at det var en av lærerne?
Jeg er fast ansatt.
Hold an.
Den er varm ennå.
La oss prøve føttene først.
Det er et stort bagasjerom.
Det er plass nok der til en tuba, en koffert...
...en død hund og en bag med klær.
Ja, det var det som sto i annonsene.
Kom igjen, Crabtree, jeg vet at du har.
- Hvem eier tubaen? - Miss Sloviak.
- Kan jeg spørre, angående henne? - Ja, hun er det.
Så din venn Crabtree, er han homse?
Størstedelen av tiden er han det, James. lblant er han det ikke.
Hva har vi her?
Dette ser ut som...
Det er vår gamle venn doktor Kodein.
Det burde ta bort smertene fra ankelen. Vil du ha en?
Nei takk, jeg greier meg fint uten.
Riktig. Derfor sto du i rektors hage og viftet med kruttlapp-pistolen din.
Du har det bra. Du er frisk som ei jævla fele.
Unnskyld, James. Jeg er lei for at jeg sa det.
Hva om vi prøver en gang til?
Det er en fornøyelse å presentere bestselger- forfatteren...
...Quentin Morewood, blant sine venner ganske enkelt kjent som "Q" .
Jeg...
...er forfatter.
Som forfatter, lærer du at alle du møter har en historie.
Hver bartender, hver taxisjåfør -
- har en idé som kan bli en fantastisk bok.
Antagelig har alle dere en idé.
Men hvordan kommer dere derfra til hit?
Hva er broen fra inspirasjonens vannkant -
- til fullbyrdelsens fjerne kyst?
Tro.
Tro på at historien er verd å fortelle.
Tro på at du har evnen til å fortelle den -
- og tro på at den intrikate strukturen du vever -
- ikke faller sammen under deg.
Tro på at når du kommer til den andre siden -
- venter det noen på deg som bryr seg om den historien du må fortelle.
Jeg er tilbake om et øyeblikk.
Grady.
Du har hatt et anfall igjen, hva?
Det er det der inne.
- Er det over? - Nesten.
Vil du sitte opp?
Hva er i veien?
lngenting, jeg har bare vrikket...
Sara, det er noe jeg må fortelle deg.
Noe vanskelig.
Reis deg opp da. Jeg er for gammel til å rulle rundt på gulvet.
Gir du meg en hånd?
- I kveld. - lkke si det. Jeg vet hva du skal si.
Jeg tror ikke du vet hva jeg skal si, Sara.
Du elsker Emily. Selvsagt elsker du Emily.
Hun er ung, hun er vakker, hun er din kone. Du må bli hos henne.
Men jeg har ikke noe valg. Emily har gått fra meg.
Hun kommer tilbake.
Det er derfor jeg ikke skal -
- beholde denne ungen.
Skal du ikke beholde den?
Nei, det går ikke. Jeg mener...
Tror ikke du at det ikke går?
Vel, jeg kan ikke se at...
- Men jeg vet hva det betyr for deg... - Nei, det vet du ikke.
Faen ta deg for at du sier det og at du sier at det ikke går!
For det kunne gå, Grady.
Det må være slutten. Vi burde gå inn.
Hvem sin er det?
- Det er en suvenir fra Baltimore. - Den er tung.
- Det lukter krutt. - Kruttlapper.
Der tok du meg.
Jeg elsker deg, Grady.
Dørene laget så mye støy.
Det var så pinlig. De måtte bære ham ut.
- Er alt OK med ham? - Han har det bra. Han forteller.
De skulle på herretoalettet.
Men ville de komme fram i tide?
Terry Crabtree og James Leer.
Jeg overlater til deg å gjøre den feilen.
Vent her.
- Jeg trenger skyss. - Til tjeneste.
Det er en forklaring.
Kunne han ikke bare kastet en sko på det stakkars vesenet?
- Antonia, hør her... - Tony. Nå når jeg er hjemme.
Tony...
Jeg er lei for at det ikke gikk som du håpet med Terry.
Glem det. Din venn er bare...
Jeg vet ikke, han sier så mye rart.
Det er en vane hos ham.
Jeg har på følelsen at han spiller litt.
Fordi karrieren hans er ødelagt og det der?
Herregud, har han sagt det?
Han har ikke hatt en suksess på over fem år -
- og alle i New York mener at han er en slags taper.
Men han sier at han er sikker på at din bok er så god at -
- han vil kunne beholde jobben sin.
Du er ikke en av de forfatterne som får en suksess -
- og som så fryser fast og aldri får en til.
Du kan svinge her.
Jeg må stikke. Jeg tror jeg må redde James Leer.
Du vet, Grady, kanskje burde du tenke på å dra hjem.
Du ser ut til å trenge litt redning selv.
- Hei, Grady! - Står til?
Kan jeg få en dobbel Dickel med is? Jeg sitter her borte.
Dobbel Dickel.
- Er det bare øl? - Primært.
Selv om jeg antar at dere to har gjort et lite raid -
- på Crabtrees farmasøytiske lager. - Så hvor er alle sammen?
Sara og Walter meldte avbud.
De ville vel hjem for å slange seg på sofaen sammen med Poe.
- Herregud, han har sluknet! - Han har en bok.
Jeg vet det. Han begynte på den i høstsemesteret.
Han gjorde den ferdig i vinterferien.
- Så, er han god? - Nei, ikke ennå.
Jeg skal lese den allikevel.
Å, Crabs, gi deg da. Han er jo en av studentene mine, for pokker!
Dessuten er jeg ikke sikker på at han...
Det er han. Tro du meg. Jeg ser meg selv i ham.
Det gjør du sikkert. Men det er litt mer komplisert enn det.
Og han er litt forvirret akkurat nå. Han gjorde nesten noe dumt i kveld.
Han trenger ikke seksuell forvirring for å gjøre røra verre.
Tvert imot. Jeg tror at det kunne være løsningen.
Dobbel Dickel med isbiter.
Oola.
Takk, Oola.
Skål.
Herregud, ser du det jeg ser?
Rett der borte. Sett i gang. Du først.
President i James Browns hårklubb for menn.
Han er bokser. Fluevekt.
Nei, han er jockey. Han heter Curtis. Curtis Hardapple.
- lkke Curtis. - Vernon. Vernon Hardapple.
Arrene er laget av en hest. Han falt under et ritt. Han ble trampet på.
- Avhengig av smertestillere. - Kan ikke pisse stående.
- Bor sammen med sin mor. - Riktig.
Og han har en yngre bror som er...
Som er en stallgutt ved navn Claudelle -
- og moren hans gir Vernon skylden for Claudelles død!
Fordi...
- Fordi... - OK, fordi...
Han ble drept da en gangster ved navn Freddy Nesebor -
- prøvde å skyte yndlingshesten hans.
Claudelle tok selv imot kula.
Vernon der borte -
- var med på angrepet.
Den var god.
Ja, han har hørt alt vi sa.
Kom igjen, lærer. Jeg vil at du skal danse med meg.
Kom igjen.
Jeg har lest Pyromanens Datter på nytt.
Den er så vakker, Grady.
Så naturlig.
Det er som om alle setningene dine alltid har eksistert -
- at de har ventet der oppe i stilens himmel på at du skulle hente dem.
- Takk. - Og jeg elsker påskriften til meg.
Bare at jeg ikke helt er den myke uskyldigheten du tror jeg er.
Jeg håper at det ikke er sant.
Vi trenger alle de myke uskyldighetene som vi kan få.
Det denne gutten trenger er en stor Coca Cola.
- La meg hjelpe. - Nei, vi har ham.
- Jeg møter dere to ved bilen. - Jeg skjønner. Greit.
Gi meg nøklene til bagasjerommet. Jeg må ta ut sakene mine.
Bagasjerommet er litt vanskelig å få opp, Crabs. Jeg må gjøre det.
Som du vil -
- professor Tripp.
Få James tilbake i leiligheten hans og se til at alt er bra med ham.
Ja da, hvis jeg visste hvor jeg skulle kjøre ham.
Sier du at du ikke vet hvor James Leer bor?
En leilighet et eller annet sted. Jeg har aldri sett den.
- Det slår meg som underlig. - James er underlig.
Tanten hans bor i Sewickley Arms. Jeg satte ham av der en gang.
Det var ikke engang tantens hus. Han sa at hun jobbet der.
- Jeg må ha sekken min. - Hva sier han?
Bagen hans. Den stygge grønne greia han alltid bærer på?
Han må ha lagt den igjen inne.
Pokker! Han glemte den på Thaw. I auditoriet.
Sekken min!
- Greit, la ham overnatte hos meg. - Hvor skal jeg legge ham?
I formen han er i, kunne du stille ham inntil snøskuffene i garasjen -
- og det ville gå bra!
Grady, hvis du vil snakke, så er jeg oppe.
Hei, Tripp, bagasjerommet! Du tar knekken på meg!
Jeg skal fikse det, OK?
Kjører du denne bilen?
Denne brune 1966 modellen Ford Galaxie 500. Kjører du den?
- Det er min bil. - Vås! Den er min, din drittsekk!
- Jeg er redd du tar feil. - Pissprat!
- Hvem er det? - Vernon, gå hjem til mora di!
- Hva glor du på? - Jeg ser på deg.
Gi gass! Kom igjen, gledesdreper, stikk!
- Kan vi kjøre nå, hønemor? - Hva er det med deg?
- Jeg undrer. - Kom igjen, Crabs, gutten var i koma!
- Hvem startet det? - Jeg prøvde å roe ham ned!
Ja, du roet ham ned, doktor Dyregod.
- Grady! Brems! - Stans bilen! Stans!
- Hva er i veien med ham? - Rygg!
Kom deg ut av bilen! Hei!
Kjør rundt ham.
- Jeg stanser deg! - Jeg tror ikke det!
Kom tilbake!
- Hva er dette? - Den er enveiskjørt, mann.
Kjør! Kjør! Kjør!
Se opp! Han er her igjen!
- Hva nå? - Skylder du ham en bok også?
Du kan alltids kjøre over ham.
Hva i helvete var det?
Han hoppet på panseret mitt.
- Vent her. Jeg er straks tilbake. - Hvor skulle vi dra?
Vent et øyeblikk.
Professor Tripp!
Du er vel her for å hente ryggsekken.
Jeg er Traxler, Sam.
Jeg så manuskriptet oppi den, så da du dukket opp, tenkte jeg...
Kjærlighetsparaden. Det var sant. Kødden var ferdig med boken.
- Er den god? - Jeg vet ikke. Kanskje.
Så sånn var det. Et sted i natten -
- streifet en bokredaktør fra Manhattan rundt i Pittsburgh -
- med en bestselger- forfatter ved siden av seg -
- og en død hund i bagasjerommet.
Si meg, professor Tripp, er alt det de sier om Errol Flynn sant?
At han pleide å gni inn paprika på pikken -
- for at den skulle virke -
- mer stimulerende på jenta?
Herregud, Traxler, hvordan skulle jeg kunne vite det?
Du leser jo biografien hans, ikke sant?
Det er sant. Han pleide å gni den inn med alt mulig.
Salatdressing...
...lammefarse...
Sykt.
Alltid når jeg lurte på hva Sara så i meg...
...og det har jeg lurt på mer enn en gang...
...kom jeg alltid tilbake til det faktum at hun elsket å lese.
Hun leste alt. I hvert ledig øyeblikk.
Hun var avhengig av det skrevne ord.
Og heldigvis for meg, produserte jeg det dopet hun ville ha.
Er det din kone?
Nei, min kone er bortreist.
Hva gjør vi egentlig her, professor Tripp?
Vi tar den lange veien hjem.
- Ta det med ro, professor Tripp. - Takk for skyssen.
Jeg sa til meg selv at jeg måtte legge alt til side et øyeblikk...
...Emily, Sara, den stjålne jakken og den døde hunden...
...og jobbe med boken min.
Den hadde begynt som en liten bok.
Sannsynligvis på 250 til 300 sider.
Den var blitt litt større i omfang.
Og slutten ble lengre og lengre unna.
Men slutten var der. Det visste jeg.
Jeg kunne nesten se den.
James...
...alt er OK med meg. Jeg mistet bare balansen.
Jeg la deg på gulvet.
Takk skal du ha.
Jeg tenkte at du kanskje kunne svelge tungen eller noe sånt.
Du må virkelig savne henne.
Å, denne...
Nei, denne skriver jeg bare i. Denne tilhørte ikke Emily.
Det er vel en historie bak det.
Det er det, men den er ikke særlig interessant.
Er alt det der uten linjemellomrom?
Jeg er redd for det. Ja.
Det er virkelig en stor bok du skriver på.
Hannah sverget alltid på at du jobbet, men...
- Men? - lngenting.
Det er bare at det er en stund siden Pyromanens Datter -
- og noen, noen av de på kurset trodde -
- at du kanskje var...
- Ferdig? - Nei, hadde sperre.
Vel, jeg tror ikke på skrivesperre.
Mener du det?
- Vil du at jeg skal ta den? - Ja, kan du gjøre det?
- Briller. - Takk.
- Han sa ikke navnet sitt. - Hvem?
- Fyren på telefonen. - Vel, hva ville han?
Han ville vite om Grady Tripp bodde her -
- og kjørte rundt i en mørkebrun Ford Galaxie 5001966 med svart interiør.
- Hva svarte du? - Ja.
Strålende, James.
Jeg tenkte bare...
Morn, gutter.
- Morn, James. - God morgen.
Jimmy, Jimmy, Jimmy, Jimmy. Jeg tar en dusj.
Professor Tripp, hvordan kom jeg hit i går kveld?
lngen vet hvor du bor. Hannah trodde du ville like sofaen min.
Og før det, gjorde jeg noe?
Jeg mener, gjorde jeg noe galt?
Vel, James, du skjøt faktisk hunden til sjefen for engelskinstituttet -
- og stjal hans kjæreste minne.
Pokker også.
Gjør deg selv en tjeneste. Gjem deg.
- Morn. - Morn.
- Professor Tripp? - Riktig.
Du var tilstede på en tilstelning hos Sara og Walter Gaskell i går kveld.
Hva gjelder dette egentlig?
Noen brøt seg inn i Dr. Gaskells skap -
- og hunden er savnet.
Vi lurte bare på om du hadde sett noe mistenkelig?
Jeg vil ikke si at det var noen som virket særlig mistenkelig der.
Når det gjelder denne studenten din, Leer? James Leer?
Du vet vel tilfeldigvis ikke hvor jeg kan få tak i ham?
Jeg tror jeg har nummeret hans på universitetet.
Det er i orden. Vi finner ham nok. Ha det bra.
Likeså.
Der er du. Jeg trodde at vi skulle snakke sammen i går kveld.
- Vel, jeg var... - Professor Tripp?
- Jeg hørte hva dere sa. - Tripp, når er det frokost?
- Hva gjør vi nå? - Et øyeblikk bare. Hallo?
- Grady? - Sara.
Gudskjelov at du er der. Du vil ikke tro hva som har hendt.
Kunne du vente et øyeblikk, kjære?
- Får jeg spørre deg om noe? - Selvsagt, James.
Hvor skal vi egentlig?
Det er en del ting jeg må gjøre i dag.
- Snakke med min kone. - Hun som gikk fra deg?
Ja, henne.
- Pokker ta! - Du blør, professor Tripp.
Javisst, James.
Så hvor bor du egentlig, James?
Tydeligvis har ikke engang Hannah Green -
- den fjerneste anelse om hvor du bor.
Jeg er sparket ut.
Vel, ikke akkurat sparket ut. Jeg ble bedt om å dra.
Det er vel en historie bak det der.
Det er det, men den er ikke særlig interessant.
Så hvor bor du nå?
På busstasjonen.
Det er ikke så verst. Jeg kjenner nattevakten -
- og det er ødelagt skap der hvor jeg kan legge tingene mine.
Herregud, James. Hvor lenge?
Et par uker.
Det er derfor jeg har pistolen, som beskyttelse.
- Du burde ha fortalt det til noen. - Til hvem da?
Jeg vet ikke. Meg?
James ' historie var som en side fra dårlig litteratur.
Og under andre omstendigheter -
- ville jeg lurt på hvor siden endte og det virkelige liv startet.
Men jeg hadde andre ting å tenke på.
Tenker på deg
Gaskells hus så forlatt ut -
- noe som var rimelig siden Ordfesten var i full sving.
- Hva skal vi... - Forsiktig, det er syre i den.
Jeg kan ikke for det. Jeg vet ikke hva som feiler meg.
James, du har tømmermenn.
Hva tror du feiler deg?
Jeg er straks tilbake.
Jeg visste at jeg måtte ha en samtale med Sara.
Men inntil da, ville jeg bare vise en liten gest.
Dårlig samvittighet?
Jeg kan ikke tro at du la på røret, din drittsekk.
Sara, jeg beklager det i morges.
- Det var mye som foregikk. - Walter har hetta.
Noen stjal Marilyns jakke i går kveld.
- Og Poe er forsvunnet. - Jeg har hørt det.
Har du hørt det? Hvordan da?
En 12-årig politimann kom innom meg i morges.
Tilsto du? Fingeravtrykkene dine er over hele soveværelset.
- Virkelig? Det var raskt. - Jeg spøker. Hallo.
Hør her, om i går kveld -
- det er noe jeg må snakke med deg om.
Jeg vil være sammen med deg.
Jøss, Grady, det hørtes ut til å komme fra hjertet.
Nei, virkelig, Sara, Jeg vil det. Helt ærlig.
Nei, jeg tror at du vil være sammen med meg...
...men det er ikke godt nok.
- Jeg vet hva det gjelder. - Nei, jeg tror ikke det.
Dessuten spiller det ingen rolle. Jeg har ikke bestemt meg ennå.
- Om ungen. - Den...
...og deg.
Jeg skal ikke tegne noe kart. I tider som disse må du navigere selv.
Hvorfor står bilen din der borte? Og hvem sitter i den?
James Leer.
Hva gjør han her?
Jeg hjelper ham med et par saker.
Så heldig han er.
Hun så ut til å ta det ganske pent.
Vel, det rette øyeblikket dukket faktisk ikke opp.
Har du lyst på en tur, James?
Ja.
Humboldt County?
Kanskje.
Min far får det av legen sin.
- Grønn stær? - Tykktarmkreft.
- Herregud, James... - Det er litt av en skandale.
Foreldrene mine bor i en småby.
- Hvor da? - Carvel.
- Hvor er Carvel? - Utenfor Scranton.
Jeg har aldri hørt om den.
Den er et høl. Tre moteller og en dukkefabrikk.
- Far jobbet der i 35 år. - På en dukkefabrikk?
Seitz Plastics. Det var der han møtte min mor.
Hun var kokk i kafeteriaen.
- Før det var hun danserinne. - Hva slags danserinne?
Den typen de ville at hun skulle være.
Sa du ikke at din mor gikk på katolsk skole?
Når vi faller, så faller vi dypt.
Jeg trodde ikke at du likte å miste kontroll over følelsene dine.
Kanskje jeg bare måtte vente på det riktige tidspunktet.
Jeg dro til min kommende eks-kones barndomshjem for å snakke ut.
For å si noe som kunne avslutte det hele på en ordentlig måte.
For å få Emily til å føle seg bedre vedrørende hele greia.
Eller kanskje for å få meg til å føle meg bedre.
For å være ærlig, så var jeg ikke riktig sikker på hvorfor jeg var der.
Noen har hoppet på bilen din med rumpa.
- Hvordan kan du vite det? - Du kan se omrisset av en rumpe.
Vil du ha en? De er utrolige. Utrolige!
Røyker du resten av den reven, så vil du begynne å tygge på esken.
- Kanskje hun ikke er kommet hit? - Jo, hun er kommet hit.
Vi venter bare.
lmens vil jeg bare at du skal åle deg gjennom den der.
Slapp av, James, Emily har ikke benyttet nøklene siden hun var 15.
Hoftene dine er ikke mye bredere enn hennes.
Det er ikke det. Det minte meg bare om det som er i bilen.
I bagasjerommet?
Greit, greit.
La oss prøve å ikke tenke på det, OK?
Takk skal du ha.
Det kjennes godt ut her inne.
Ja, jeg vet det.
Det er et sånt hus som du gjerne vil våkne opp i på juledagsmorgen.
Jeg er straks tilbake. Føl deg som hjemme.
Jeg skal ta en telefon.
Det finnes ikke noe slikt som god innflytelse, Mr. Gray.
- All innflytelse er umoralsk. - Hvorfor det?
Fordi hensikten med livet er å utvikle seg selv.
Å realisere sin egen natur på en perfekt måte.
Det er derfor vi er her.
En mann burde leve sitt liv fullt og helt.
Gi form til hver følelse og virkelighet til hver drøm.
Da jeg satt der blant tingene hennes -
- ble jeg minnet på at jeg ikke kjente Emily i det hele tatt.
Selv om vi hadde levd sammen som mann og kone -
- var det når jeg forlot huset, når jeg var sammen med Sara -
- at jeg følte meg hjemme.
Rektor, takk.
Det er bare en måte å kvitte seg med fristelsen på -
- og det er å gi etter for den. Motstår man den -
- blir sjelen syk av lengsel etter de tingene den har forbudt seg selv.
Takk.
Sara? Hei, det er Grady.
Hvor er du?
Kinship. Hør her, det er noe jeg må snakke med deg om.
- Er du i Kinship? - Ja, det er ikke derfor jeg ringer.
Du er sammen med Emily.
Nei, det er ingen her. Jeg bare...
Tørker litt støv?
Sara, jeg er ikke her, jeg er ikke her -
- for å forsone meg med Emily.
Det spiller ingen rolle.
Det er din egen sak hvordan du velger å leve livet ditt.
Sara, du forstår ikke.
Antagelig ikke, men jeg har noe jeg må si.
Og jeg vil at du skal høre nøye etter, Grady.
Ja.
Jeg kan ikke vente på deg, for hvis jeg gjør det -
- kunne jeg ende opp med å vente i evig tid. Så...
Jeg skal ta denne beslutningen på egen hånd.
Farvel, Grady.
Gjør comeback.
Jøss, det må være grusomt å være en forhenværende.
Ikke snakk slik. Det skremmer meg.
Vi må jobbe hardt. Vi må tjene masse gryn til familien.
Det blir gøy.
Hallo.
Det er betent. Jeg kan rense det -
- men du må gå til en som vet hva han gjør.
Vil du ha litt varm sjokolade med nybakte kaker til?
- Det høres godt ut. Mange takk. - lngen årsak.
Er gutten en av studentene dine?
Ja, han er en bra gutt. Han er bare litt forvirret.
Det går nok bra med ham, hvis han får riktig rettledning.
Så hvor er Emily, Hank?
Jeg vet ikke om jeg burde fortelle deg det, Grady.
Jeg skal ikke forfølge henne.
Jeg vil bare fortelle henne at jeg er lei meg.
Jeg prøver ikke å få henne tilbake.
Det har ikke vært bra mellom oss på en god stund.
Alt jeg vet er at Emily ikke følte at du stilte opp for henne.
At hun har følt det slik lenge, Grady.
Akkurat nå er hun i Philadelphia på besøk hos Linda Ashby.
Herregud, de gikk jo sammen på Wellesley.
Linda var på besøk hos dere i en uke.
Å, Linda!
Jeg har ikke sovet særlig mye i det siste.
Redaktøren min er i byen. Jeg prøver å skrive ferdig boken min.
Javisst. Boken.
Jeg håper at den er virkelig god, Grady.
Jeg har det veldig bra, professor Tripp.
Jeg er glad på dine vegne, James.
Gjør meg en tjeneste, hold deg unna dopet mitt.
Det stoffet er ikke noe for amatører.
Du er sinna på meg, ikke sant?
Du er sint fordi jeg skjøt hunden til kjæresten din.
Det var ikke hennes hund, den var hennes manns.
Hvem har sagt noe om en kjæreste?
OK, jeg skulle ønske du ikke hadde skutt hunden til kjæresten min.
Selv om Poe og jeg ikke akkurat var hva du ville kalle simpatico -
- så var det ingen grunn til at han skulle få to kuler i brystet.
Jeg vet ikke.
Du oppfører deg bare som et jævla gjenferd hele tiden, James.
Det er vel forklaringen på at alle på kurset hater meg.
Alle på kurset hater deg fordi -
- du allerede nå er en ti ganger bedre forfatter enn noen av dem vil bli.
Det jeg skriver stinker. Det sa du selv i går kveld til Crabtree.
Jeg mente det ikke sånn.
Og hvilken rolle spiller det hva jeg mener?
Hvilken rolle spiller det hva hvem som helst tenker?
De fleste mennesker tenker ikke, James.
Og hvis de gjør det, så dreier det seg ikke om det skrevne ord.
Bøker. De betyr ingenting.
lkke for noen.
lkke nå lenger.
Pyromanens Datter betydde noe.
Den betydde noe for meg.
Den er grunnen til at jeg kom hit, for å lære av deg.
Den er en av grunnene til at jeg ville bli forfatter.
Vel, for det, James, om ingenting annet -
- er jeg virkelig lei meg.
- Hva skal vi? - Jeg skal gi deg et godt måltid mat -
- et par kopper kaffe, og så skal jeg kjøre deg hjem.
- Kjør meg nå. - Hva?
- Jeg er ikke sulten. - James, du er nødt til å spise.
Jeg tar noe fra automaten.
Hva snakker du om?
De har ostesmørbrød på busstasjonen. De er ganske gode.
Det er best du kjører meg nå, så Carl ikke får tatt plassen min.
Carl?
- Glem det. - James, få tak i et bord til oss.
Jeg lar ikke den mest talentfulle forfatteren i klassen min -
- spise ukegamle ostesmørbrød, OK?
Og jeg lar ham ikke sove på noen busstasjon.
Så gå inn. Jeg kommer om et øyeblikk.
C-A-R-V-E-L.
Ja, jeg er sikker. Det er utenfor Scranton.
Den står ikke der.
OK, vel.
Mens vi snakker her, betrakter jeg en fra Carvel, Pennsylvania.
Han blir nok interessert når han hører -
- at folkene i Bell Atlantic har feilplassert hjembyen hans!
Dette er ikke noe jeg finner på...
Glem det. Min feil.
- Vil du ha en bit? - Nei takk.
Det er derfor du får de anfallene.
"Anfallene"?
Lyder som et skuespill av Tennessee Williams. Jeg får ikke anfall.
Hva vil du kalle dem da?
Jeg vet ikke.
Episoder.
Jeg er bare bekymret for deg, det er det hele.
Bare vær bekymret for deg selv, OK?
- Hvor skal du? - lngen steder.
Bare bli her og spis. Jeg er straks tilbake.
- God kveld. - Professor Tripp.
Grady.
Fred Leer. Dette er min kone, Amanda.
Jeg har visst ødelagt en vidunderlig aften.
Vi var på vei til en veldedighetstilstelning -
- men klubben var på veien så vi fikk stukket innom.
Jeg tenkte det var bra om James var sammen med familien denne helgen.
Vel, naturligvis forstår vi det.
Javel.
OK, jeg får vel hente James?
Jeg håper at du ikke synes at jeg er freidig, Amanda -
- men kan jeg få spørre om du noen gang har gått på katolsk skole?
Unnskyld meg?
- Jeg drar ikke sammen med dem. - Det er litt vrient nå, James.
Det er litt vrient nå for meg også.
Redaktøren min er i byen. Jeg må skrive ferdig boken min.
Jeg skal ikke bry deg. Jeg skal ikke snakke til deg engang.
James, enten du liker det eller ikke, de der ute er foreldrene dine.
- De er ikke foreldrene mine. - Hva?
De er besteforeldrene mine. Foreldrene mine er døde.
James, mannen er opplagt faren din. Du ser jo akkurat ut som ham.
Det er en grunn til det.
Gi deg da.
Nei, det er derfor hun hater meg og tvinger meg til å sove i kjelleren.
I den trange passasjen mellom rottene og fatene med Amontillado.
De behandler meg som en raring!
Du er rar, James. Velkommen til klubben.
Du forstår ikke! Du vet ikke hvordan det er!
Nei. Men vent ikke at jeg skal synes synd på deg -
- for jeg vet ikke hvem du er.
La meg spørre deg om noe, James. Har du i de siste 36 timene -
- overhodet fortalt meg noe som er sant? Noe som kommer fra deg.
Jeg ville bare være sammen med deg en liten stund. Det er det hele.
Jeg er lærer, James. Jeg er ikke Holiday lnn.
Jeg takker deg, professor Tripp.
Crabtree! Herregud!
Har du noe imot det?
Jeg vet at jeg ikke burde gjort det, men det lå der. Kunne ikke dy meg.
Nei, jeg kan ikke tro at jeg la det igjen sånn.
Har Crabtree vært her inne? Har han snoket her?
Jeg vet ikke. Kanskje. Jeg tror ikke det.
- La oss legge det vekk. - Tripp!
- Pokker også! - Nei!
lkke gå, jeg har ventet på deg hele kvelden.
Jeg er virkelig smigret, men dette er ikke rett tidspunkt.
Unnskyld. Forstyrrer jeg en lærer-student samtale?
lkke for å fornærme deg, Tripp, men du er ikke verdens beste vert.
Vel, du har tatt deg av det, hva, Crabs?
Noen ganger må man improvisere. Hvor har forresten du vært?
- Jeg kjørte en tur med James Leer. - Han skjøt rektors hund, ikke sant?
Politiet trodde at den var stukket av, men Gaskell fant blod på teppet.
Å Herregud.
Alle trodde at det var en inntrenger, men Terry sa -
- at det hørtes ut som noe James ville være innblandet i.
Har noen andre kommet fram til denne briljante slutningen?
lkke ennå, men det gjør de nok.
- Du kjenner jo ikke James engang! - Hvem gjør det?
Jeg gjør det. Jeg gjør det nå.
Jeg har tilbrakt litt tid sammen med ham. Og jeg har lest noe av ham.
- Har du lest boken hans? - Ja.
- Er den god? - Den er meget, meget god. Den er...
Den er sann.
Jeg visste det. Så hvor er han nå?
- Sendte ham hjem med foreldrene. - Hva? Med foreldrene?
Hvorfor gjorde du det?
Fordi at under omstendighetene syntes jeg det var det beste for ham.
Men jeg begynner å tro at det var det beste for meg.
Jeg stilte bare ikke opp for ham.
Tenk det.
Husker du hvor du satte ham av den dagen? Var det hos hans tante?
- Ja. - Jeg sa det. Sewickley Heights.
Hva var adressen?
Jeg vet ikke. Jeg satte ham av på hjørnet.
- Ring universitetet. - Litt sent å ringe kontoret.
Er det litt sent å ringe rektor?
Jeg vet ikke. Kanskje.
Herregud, Tripp, du har ødelagt alt.
Er det den?
lkke tenk på det engang. Hold deg unna.
Aldri uten din tillatelse. Men det var mye bok.
262 Baxter Drive.
De står i katalogen.
- Jeg kjører. - Jeg kjører.
Kjærlighetsparaden. Jeg føler noe her. Jeg føler ham i beina mine.
Bare i beina?
Husk at jeg har hatt denne følelsen før.
Det er lenge siden, men...
Hvor ille er det for deg, Crabs?
Temmelig ille. llle nok til at -
- de ser på meg som om jeg ikke jobber der lenger.
Jeg vet ikke. Jeg passer vel ikke inn i firmaets nye stil.
Som er?
Tja. Kompetanse.
Der er det.
Jeg hadde ingenting med å traske opp til James Leers foreldres hus -
- midt på natta. Ikke når det som virkelig var viktig -
- var å prøve å ordne opp i forholdet til Sara.
Men vi hadde bestemt oss for å redde James Leer.
Jeg visste ikke riktig fra hva, for jeg var ganske overbevist -
- om at alt som kom fra James ' munn var rent oppspinn.
Jøss, det må være to dusin vinduer. Hvordan skal vi finne hans?
Jeg fortalte deg at de holder ham lenket i kjelleren.
Men kanskje det ikke var så viktig.
Av og til trenger bare folk å bli reddet.
- Rodgers og Hart? - Ja.
James Leer.
Hva gjør dere her?
Vi slipper deg fri, Jimmy. Ta på deg noen klær.
Jeg liker det du har gjort her. Når flytter kaptein Nemo inn?
Jeg kan ikke tro at du latterliggjorde slåbroken min.
Kandelabrene tilhørte min oldemor.
Begynn ikke med familiens historie. Da blir du her.
Du skal vite at jeg har hørt alt om foreldrene og besteforeldrene dine -
- og hele Chinatown-greia. Jeg tror deg. Derfor er vi her.
Gå og kle på deg nå.
Noe imot at jeg tar på meg denne igjen, professor Tripp?
Gjør hva du vil.
- Han er så beskjeden. - Han er så følsom.
Tripp, hvorfor gir du ikke gutten en sjanse?
Alle bøkene er lånt på biblioteket og ikke levert tilbake. Hver eneste en.
Vår Mr. Leer skylder en masse i straffegebyr.
Utrolig, alt dillet han serverer.
Bare en gang skulle jeg gjerne vite at drittsekken sier sannheten.
Hør på dette.
"Endelig åpnet døren seg. Det var et sjokk å se ham -
- komme sjanglende inn som en gammel bokser, haltende, utslått. "
Høres det ut som noen vi kjenner?
"Det var senere, da mannen myste inn i skumringens bitre glød. "
Gutten trenger definitivt en redaktør.
"Og mumlet enkelt: "
"Det betyr ingenting. lngenting av det. lngenting. "
"At det virkelige sjokket kom. "
"Det var da gutten forsto -
- at hans helts virkelige skader lå på et mørkere sted. "
"Hjertet hans...
Ja, "hjertet hans" hva?
"Hjertet hans som før var i stand til å inspirere andre så totalt -
- var ikke lenger i stand til å inspirere seg selv. "
"Det slo nå bare av gammel vane. "
"Det slo nå bare -
- fordi det kunne slå. "
Jeg er klar.
- Er du OK, professor Tripp? - Han har det utmerket, James.
Kan vi så gå før bestemor kommer ned og koker deg til frokost?
Det kan bli et problem. Hun kommer ned hver halvtime for å sjekke.
Hvis jeg ikke er her, så kan hun ringe politiet.
Vi legger et par puter under teppet, så ser hun ingen forskjell.
Som i Mot Alle Flagg, bare at de brukte et par svære skinker.
Nei, nei, nei. Jeg har en bedre idé.
God natt, søte prins.
La oss gå ovenpå. Dårlige vibber her nede.
Det må ha livnet til etter at vi gikk, hva, Grady?
God natt.
Du er kommet til Sara og Walter Gaskell.
Hverken Walter eller jeg kan ta...
- Hallo? - Walter?
Grady?
Herregud, Grady, vet du hva klokka er?
Ja, den viser kvart over åtte.
Men jeg tror ikke at det er riktig.
- Den er halv fire, Grady. - Vel, dette er viktig, Walter.
Hva er det, Grady?
Jeg elsker din kone.
Hva sa du?
Sara, jeg elsker henne.
Drikker du nå, professor Tripp?
Nei.
Jeg vil snakke med deg på kontoret mitt. Mandag morgen.
Jeg har prøvd å ringe, men -
- det virker som om noe er galt -
- med telefonen din.
En av studentene våre er savnet.
Og foreldrene hans fant en død hund i sengen hans.
Det er min skyld. Jeg beklager. Jeg har prøvd å fortelle deg.
Jeg er ikke særlig fornøyd med deg nå.
Og viktigere, Walter er ikke særlig fornøyd og har involvert politiet.
Det virker som om de tror James Leer er ansvarlig for alt dette.
Du vet vel ikke tilfeldigvis hvor James Leer er, eller?
Han er inne.
Og Marilyns jakke?
Å, den er i bilen min...
- Noen har stjålet bilen min! - Å, helledussen!
Noen har stjålet bilen min! Jeg parkerte den her i går kveld!
- Er du sikker? - Selvsagt er jeg sikker!
Herregud, her kommer pubertetspolitiet!
OK, jeg tar meg av dette. Gå og grav fram James.
Er han våken?
Det er en politimann på trammen og han går ikke sin vei.
- Den samme fyren? - Den samme.
Unnskyld, professor Tripp, men du ser ganske elendig ut.
Han har rett. Du ser jo hårreisende ut.
Det er rektor.
- Vi har det utmerket. - Utmerket. Greit.
Frisk som ei jævla fele.
James, kom igjen.
James, den boken din?
Den er ikke dårlig. Den er slett ikke dårlig.
- Takk skal du ha. - lngen årsak.
Jeg vil utgi den. Jeg tror at med skikkelig -
- redaksjonell veiledning, så kan den bli briljant.
Det er flott.
Mellom konstabel Pupchik og deg, kan han bli den neste Jean Genet.
Det er lenge siden noen skrev en virkelig god bok i fengsel.
Vær ikke bekymret, James. Vi skal nok finne en løsning.
Jeg er ikke bekymret.
Du er vel ikke bekymret, professor Tripp?
Jeg er litt bekymret, James.
Vær ikke det. Jeg gir blaffen i om de utviser meg.
Jeg burde antagelig bli utvist.
Vel, la oss håpe at det ikke går så langt.
- Professor Tripp? - Ja, James?
Selv om jeg ender i fengsel -
- så er du allikevel den beste læreren jeg har hatt.
Jeg lurer på om dette er det universitetet har i tankene -
- når det lover en liberal utdannelse.
- Walter anmelder det vel ikke, hva? - Det får vi tidsnok vite.
Om et par timer setter han seg ned med politiet og James' foreldre.
Og han var ørlite grann irritabel i morges.
Du ringte vel tilfeldigvis ikke til oss i natt, hva?
Jeg tror jeg kan ha gjort det, ja.
Hva tror du du kan ha sagt?
Jeg tror jeg kan ha sagt at jeg elsker deg.
- Han har fortalt deg det. - Han har fortalt meg det.
- Og hva sa du? - At det ikke hørtes ut som deg.
Så hva gjør vi nå?
Finner jakken.
- Hvordan gjør vi det? - Jeg har en anelse om hvor den er.
Vi kunne spørre Hannah om vi får låne bilen hennes.
Selvfølgelig. Nøklene ligger på bordet.
Ved siden av boken din.
Jeg leste den ikke ferdig. Jeg sovnet.
Er den så god, hva?
- Det er ikke det. Det er bare... - Det er bare...
Hva?
Du vet hvordan du i timene alltid forteller at forfattere gjør valg?
Og selv om boken din virkelig er skjønn...
Jeg mener, forbløffende skjønn, så er den -
- den er til tider -
- meget detaljert.
Du vet, med stamtreene til alles hester -
- og tannlegejournalene og så videre.
Og jeg kan ta feil, men når jeg leser den, så virker det ikke -
- som om du har gjort noen valg.
I det hele tatt.
Og jeg lurte på om den ikke ville vært annerledes -
- hvis du når du skrev ikke alltid -
- var under påvirkning.
Takk for tanken.
Men sjokkerende som det må høres ut -
- så er jeg ikke den første forfatteren som tar en liten rev.
Og det vil kanskje overraske deg at en bok jeg skrev -
- under påvirkning, tilfeldigvis vant en liten sak de kaller PEN-prisen -
- som jeg forresten mottok under påvirkning.
Hei, la meg hjelpe deg.
- lkke rør den. - OK, jeg kjører.
La meg få klarhet i dette. Jerry Nathan skylder deg penger -
- og som pant gir han deg bilen sin.
Men jeg begynner å tro at den ikke var hans.
Så hvem eier bilen?
- Jeg gjetter Vernon Hardapple. - Han som hoppet på panseret?
Han sa et par ting som ledet meg til å tro at bilen var hans.
- Som hva? - "Det er min bil, din jævel. "
Finner vi Vernon, så finner vi bilen. Og finner vi bilen...
Så finner vi jakken.
Herregud! Hvordan visste du det, Tripp?
- La oss kalle det en følelse. - Jeg kaller det genialt.
Godt å vite at jeg fremdeles har talent for noe.
Forsiktig.
Hold motoren i gang.
Jeg kjenner deg...
Dobbel Dickel med isbiter.
Oola.
Jeg glemmer aldri en drink.
Jeg glemmer aldri en Oola.
- Har du glemt meg? - Vernon?
Gå inn, vennen! Han har pistol!
- Hvem har pistol? - Du har pistol! Slipp den!
- Vernon, slapp av. - Hvorfor kaller han deg Vernon?
Hvorfor sitter han i bilen min? Fordi han er gæren! Kaller vel alle Vernon.
- Det er en suvenir. - Det er en suvenir.
Pissprat! Jeg kjenner igjen en pistol når jeg ser en og det er en pistol!
Å, Herregud!
Gi meg den pistolen!
Er du fra vettet? Kan du ikke se hvilken tilstand jenta mi er i?
Kom deg ut!
Er du OK, vennen?
- Løp, Tripp! - Hva i helvete er det?
Vernon, ikke gjør det! Nei! lkke skyt!
Hopp inn!
Han er gal.
Å, Herregud!
Jeg tar det tilbake.
Skyt ham.
Du har naturligvis kopier.
Jeg har en alternativ versjon av første kapittel.
Da går det. Tenk på Carlyle da han mistet bagasjen sin.
Det var Macaulay.
Hva med Hemingway, da Hadley mistet alle fortellingene hans?
Han greide aldri å rekonstruere dem.
Hør her, Tripp, jeg vil ikke bagatellisere tapet -
- men det var kanskje til det beste.
Antyder du at det er et slags tegn?
- På en måte. - Etter min erfaring er tegn subtile.
La meg få dette klart. Alt papiret som blåste bort -
- var det den eneste kopien?
Ja, jeg er redd for det.
Og du sier at det er et slags tegn?
Hva faen er i veien med deg, mann?
lkke si det.
Alt jeg sier er at -
- noen ganger, ubevisst, vil en person sette seg i en situasjon -
- kanskje til og med skape en situasjon -
- for å finne en løsning på en uløst sak.
Det er en fordekt måte å løse et problem på.
Jeg skal si deg hva problemet er. Du bak rattet. Det er problemet
Rettet du, eller rettet du ikke en pistol mot hodet hans?
Han prøvde å stjele bilen min.
Rettet du ikke en pistol mot hodet hans?
Greit! Greit! Det er nok! Det er nok!
Gjort er gjort! Jeg vil ikke høre om det mer, OK?
Så hva handlet den om?
Boka di.
Hva handlet den om?
Jeg vet ikke.
lblant er det vanskelig å trekke ut essensen av en bok -
- fordi den lever i tankene.
Men du må jo vite hva den handlet om, ikke sant?
Hvis du ikke visste hva den handlet om, hvorfor skrev du den da?
Jeg kunne ikke stanse.
Vernon, kan jeg spørre deg om noe?
Gutt eller jente?
Så lenge den ser ut som henne -
- så er det meg likegyldig.
- Skjønner du meg? - Ja.
- Takk for skyssen, Vernon. - lngen årsak.
Og en ting til. Kall meg ikke Vernon mer.
Jakken, Tripp.
- Hva? - Vi må ha jakken.
Å ja, riktig.
- Oola, når det gjelder den jakken? - Ja.
- Den har tilhørt Marilyn Monroe. - Virkelig.
Hun hadde små skuldre, akkurat som deg.
- Mange mennesker vet ikke det. - Takk skal du ha.
Jøss, den boka di må ha vært sprø.
Kom igjen, baby, la oss dra.
Kan du forklare meg hva du nettopp gjorde?
Tok til vettet.
Gratulerer. lmens -
- hva skal James gjøre? Be om at Walter Gaskell tar til sitt?
Walter Gaskell ønsker ikke å sende James Leer i fengsel.
Han er på kontoret sitt nå.
Han snakker med foreldrene og politiet -
- for å komme fram til en løsning.
Tripp, det minste de vil gjøre er å utvise ham!
Det spiller ingen rolle.
Meget smart, professor.
Det er godt å vite at Amerikas barn har deg som lærer.
lngen kan lære en forfatter noe. Du forteller dem det du kan.
Du forteller dem at de må finne stemmen sin og holde fast i den.
Du forteller dem som har den at de må fortsette. De som ikke har den også -
- fordi det er den eneste måten de kan komme dit de skal på.
Selvsagt hjelper det hvis du vet hvor du skal.
Å hjelpe studentene mine å finne ut av det.
Det og Sara.
Det er det som har gjort de siste årene verd å leve.
Når det gjelder James, så trenger han meg ikke lenger. Han har deg.
Meg?
- Hva kan jeg gjøre? - Jeg vet ikke, Crabs.
Improviser. Du er ganske god til det.
Tripp.
Jeg beklager.
Improviser.
Selv var jeg ferdig med å improvisere.
Jeg visste hva jeg måtte gjøre. Jeg måtte finne Sara.
Jeg måtte overbevise henne om at hun var mitt valg.
At hun faktisk hadde vært det helt fra begynnelsen.
Og nå -
- som dere som har vært sammen med oss i tidligere år vet -
- så har vi en slags tradisjon her på Ordfesten.
Jeg snakker selvfølgelig om "plommene" .
De heldige lokale forfatterne som har fått plassert manuskriptene sine -
- hos besøkende representanter fra forlagene.
I denne helgen fant Susan Lowery fra North Braddock -
- en utgiver for sin barnebok -
- Den Ensomme Reka.
Reis deg opp, Susan.
Det neste er, tror jeg, meget spennende å annonsere -
- for det gjelder en student her ved universitetet.
Vår egen James Leer, andreårsstudent i engelsk litteratur -
- har funnet en utgiver for sin første roman -
- som jeg tror heter -
- Den Kjærlige Paraden.
Kjærlighetsparaden.
Reis deg. Kom igjen.
Han er virkelig noe for seg selv, hvis du skjønner hva jeg mener.
Bukk, James.
Vidundergutten.
Og til sist, og kanskje ikke minst viktig -
- så har Terry Crabtree i Bartizan bestemt seg for å utgi min egen bok.
Den kritiske utforskningen av ekteskapet mellom Joe DiMaggio -
- og Marilyn Monroe og dets funksjon i amerikansk mytopoesi -
- som jeg forsøksvis har kalt -
- Det Siste Amerikanske Ekteskapet.
Så, inntil neste år, takk, alle sammen.
Grady, jeg tok en titt til på Pyromanens Datter forleden kveld.
Beskrivelsen av den skallete sypressen tok pusten fra meg.
Takk, Q, det setter jeg pris på.
Sara!
Hei, Traxler.
Hei, professor Tripp.
Blir du stein, Sam?
Bare når jeg jobber.
Å, jøss.
Mener du det?
Forsiktig, professor Tripp!
Jeg falt ikke. Ikke da. Og aldri senere.
Etter at Monongahela River hadde svelget mitt uendeligeopus -
- kom det ikke flere "anfall".
James Leer ble ikke utvist eller sendt i fengsel -
- takket være Crabtrees luremanøver.
Men han sluttet allikevel. Dro til New York -
- for å bearbeide romanen sin for utgivelse.
Hannah Green har bestemt seg for å ta seg jobb som juniorredaktør -
- når hun blir uteksaminert.
Og Crabtree, vel, Crabtree fortsetter å være Crabtree.
Selv mistet jeg alt.
Min kone. Boken min. Jobben min. Alt jeg syntes var viktig.
Men jeg visste endelig hvor jeg skulle.
Og nå hadde jeg en som kunne hjelpe meg å komme dit.
Norwegian Translation by Tekst: Harald Ohrvik
Norwegian Subtitles Adapted by Bearbeidelse: Gelula/SDl